Niels Hansen Jacobsens keramikværksted
Til glæde for eftertiden har en i dag ukendt
fotograf på et uvist tidspunkt efter 1918 foreviget et hjørne af
keramikværkstedet hos Niels Hansen Jacobsen (1861-1941). Her kan øjet gå på
opdagelse i en broget blanding af arbejdsredskaber, papirer, opspændte
lærreder, færdige værker og masser af skitser. Kun få af de hastige
forarbejder er i dag bevaret. De var kunstnerens første tanke, og hørte til
i værkstedet - eller skulle måske bruges for at give en bestiller indtryk
af, hvordan det færdige værk ville komme til at se ud. Efter sigende brændte
Hansen Jacobsens værksteder flere gange, og mange af skitserne blev
flammernes bytte. Tankevækkende er det at se, at han lavede modeller til
grav- og mindesten, hvis slyngede ornamenter ellers synes at vokse af
stenens egne former.
På arbejdsbordet ses yderst til venstre
busten af den sikre og myndige Maren Lauridsen. Portrættet blev
udstillet på Den Frie i København i 1905 og står i marmor i Skibelundsalen nær ved busten af hendes ægtefælle, grundlæggeren af Alfa
Margarine, den senere nationalbankdirektør, Johannes Lauridsen. Pigen
med fletningen var Gudrun Lauridsen – en slægtning til den statelige
dame. I en vindueskarm i billedhuggerens stue i den nordlige ende af
museet ses hun i en hvidglaseret udgave med skuldre.
På en hylde her i Keramiksamlingen står en
mørkeblå version – men her er kun hoved og hals, der er monteret på en træsokkel med udskårne blomsterranker. Til
højre anes en skitse af
Moses, der slår vand af klippen.
Skulpturen, der er dateret 1918, dukkede pludselig op på auktion april
2004 og kan nu også ses på hylderne her.
Om
drengen med hatten og relieffet af moderen med datteren (måske et
Genforenings-monument,?) har museet ingen oplysninger.
På nederste hylde anes yderst til højre portrættet af
Albert der var
søn af portneren i det kompleks af atelierer, hvor Niels Hansen Jacobsen og
hans hustru Gabriele var bosat i årene 1892-1902. En museumsgæst har
fortalt, at hans far fra billedhuggeren fik at vide, at Albert havde kylet
en levende kat i brændeovnen, ikke så sært at portrættet også omtales som
”Den gale Dreng”! Albert ses her i samlingen både i hvid gips og i glaseret
stentøj på træsokkel - bemærk størrelsesforskellen, for leret svinder
gennemsnitligt ca. 10 % under tørring og brænding.
Ved siden af ses en meget hastig skitse til den springvandsgruppe, som
Hansen Jacobsen i 1928
udførte til torvet i Svendborg,
Havfruer, der laver Malstrøm.
I Skulle nogen mon kende skitsen?
![](../../../billeder/keramikvaerksted2%20(Small).jpg) |
Fra
venstre ses
- Berthe
- Povl Bruun Møller
- En keramikkrukke
- En skitse til Havfruer, der laver Malstrøm
- Albert. |
Den anden
drengebuste forestiller hortonomen Povl Bruun Møller. Han var
barnebarn til
billedhuggerens søster, Maren. Selv havde Hansen Jacobsen ingen børn, men
Povl Bruun Møllers mor, Henny, var den af nevøerne og niecerne, der stod
billedhuggeren nærmest, og det blev særligt hendes søn Anders, (Povls bror,
der ses ved siden af ham på hylden her) der kom til at tage vare på
billedhuggerens minde, blandt andet ved at engagere sig i arbejdet på Vejen
Kunstmuseum - ved siden af selv at være en habil kunstner!
Pigen
hedder
Berthe.
Det har Hansen Jacobsen ikke noteret i det materiale, der er bevaret, men
lykkeligvis indkøbte kunstindustrimuseet i Frankfurt på Verdensudstillingen
i Paris 1900 en udgave af hovedet. I deres omhyggelige registrering står
hendes navn. Se, toppen af hendes hoved anes også længst fremme på
arbejdsbordet! Billedhuggeren udførte de fleste af de skulpturelle keramiske
statuetter og portrætmasker i form. Det vil sige, at mange findes i flere
eksemplarer, men med helt individuelle glasurer og ofte med forskellige
former for montering.
Berthe
er
formodentlig et af de hyppigst udførte stykker. Der er dog uvished om
antallet, da billedhuggerens privatpapirer, optegnelser m.m. forsvandt ved
hans død. Her i Keramiksamlingen er der fire udgaver af portrættet – en
gipsudgave og tre keramiske. De er meget forskellige i glaseringen og
monteringen. Det
fjerde hoved er kun keramik til halsen – skulderpartiet og monteringspladen
er udført i to typer træ. De øvrige værker på hylden ved vi i dag intet om,
men skulle du kende noget til dem, bedes du kontakte museets personale.
På den midterste hylde er
der en række hastige skitser, hvoraf et par stykker kan ses her på museet.
Yderst til højre ses tre varianter af
Pressen,
der lytter. En
enkelt findes her i Keramiksamlingen, de øvrige må være gået til. Den fjerde
skitse forestiller en mandsperson lænket til nogle klipper. Umiddelbart
ligner det et forarbejde til Hansen Jacobsens debutarbejde, som han i 1888
udstillede under den omstændige titel:
Loke
lænket til Klippestykkerne.
Men over manden ses en fugl. Er det mon snarere en Prometheus skildring, der
er passet til den nordiske myte? Den skitse har museet heller ingen
oplysninger om. Til gengæld kender vi den næste statuette. Den kan ses i
Gallerigangen i en montre sammen med et udvalg af de keramiske figurer, som
Hansen Jacobsen har lavet med udgangspunkt i nogle af William Shakespeares
fortællinger. Mon ikke også denne gruppe af den unge mand, der fristes af en
ånd, hører til i dette forløb?
De to keramiske opsatser kunne se ud til at være af asiatisk oprindelse - de
minder ikke om andre af hans keramiske arbejder. Dog kunne de måske være
forarbejder til døbefonte. Det vides, at Hansen Jacobsen i 1932 udførte
døbefonten til Skanderup Valgmenighedskirke.
![](../../../billeder/keramikvaerksted3%20(Small).jpg) |
Fra
venstre ses
- En skitse til Vølven
- En skitse til Dumheden
- En fristelsesscene
- Loke / Ganymedes
- Tre varianter over temaet Pressen, der lytter |
De
øverste hylder er fyldt med skitser til monumenter og gravsten. Ved siden af
bunken med papir og lærreder skimtes en skitse til den mægtige
skulpturgruppe
Tiden og Mennesket,
der står i gips i Skulptursalen. Til højre for den ses en af Hansen
Jacobsens skitser til et Grundtvigsmonument udformet som et klokketårn. Her
i keramiksamlingen kan den ses i en mørkglaseret udgave. To større versioner
i gips kan ses i Skulptursalen. Hansen Jacobsen tildeltes førstepræmien, men
komitéen valgte i stedet at give opgaven til P. V. Jensen Klint. Resultatet
blev i løbet af en menneskealder til Grundtvigskirken, København.
Teresa Nielsen, museumsleder
|